Kostnader föranledda av vård, upprätthållande och
bevarande av kulturarvet 

Innehåll	Sida

1.	Inledning	2

2.	Kyrklig egendom som är värdefull ur ett nationellt kulturarvsperspektiv 	3

3.	Definition av kostnader i anslutning till vården av kulturarvet	3

4.	Exempel på kostnader i anslutning till vården av kulturarvet	4
4.1.	Vård av kulturhistoriskt värdefulla byggnader	4
4.2.	Vård av kulturhistoriskt värdefulla föremål	6
4.3	Att göra kulturarvet känt och informera om kulturarvet 	6

5.	Åtgärder och tidtabell	7

BILAGA 1
Författningar i anslutning till vården av kulturarvet	9

BILAGA 2
Exempel på kostnader för vården av kulturarvet och 
deras andel av de totala kostnaderna 	12

1.	Inledning

Församlingarna uppmanas att från och med 1.1.2007 bokföra kostnader föranledda av vården, upprätthållandet och bevarandet av kulturarvet samt eventuella inkomster från kulturarvet i enlighet med denna anvisning. Målet är att få korrekt och tillräcklig information om vilka extra kostnader vården och bevarandet av sådan egendom som är värdefull med tanke på kulturarvet förorsakar församlingarna. Utgifter och eventuella inkomster i anslutning till kulturarvet kan finnas både i driftsekonomi- och investeringsdelen. 

Att reda ut vilka extra kostnader vården, upprätthållandet och bevarandet av kulturhistoriskt värdefulla föremål medför är en krävande uppgift men det är inte omöjligt. I denna anvisning har vi med hjälp av experter fastställt vad som avses med värdefull egendom som ansluter till det nationella kulturarvet och vilka kostnader som definieras vara föranledda av vården, upprätthållandet och bevarandet av detta kulturarv. Kulturarvet och de kostnader som föranleds av dess skötsel har i denna anvisning tolkats relativt snävt. Uppvärmnings- och underhållskostnader och andra sådana fastighetsrelaterade kostnader som hänför sig till församlingens ordinära verksamhet räknas inte som kostnader för kulturarvet. Som kostnader föranledda av kulturarvet definieras bara särskilda merkostnader. Den slutliga tolkningen av vilken andel av kostnaderna för en årlig reparation eller grundlig renovering av en gammal och/eller skyddad kyrka som uttryckligen har föranletts av vården, upprätthållandet och bevarandet av kulturarvet ankommer på församlingen.

I denna anvisning används för vård, upprätthållande och bevarande av kulturarvet den gemensamma benämningen vård av kulturarvet.

Till begravningsväsendet hänför sig rikligt med omgivningar, egendom och t.ex. donerade minnesmärken som är värdefulla med tanke på kulturarvet, vilkas skötselkostnader bokförs under huvudklassen Begravningsväsendet. Likaså förorsakar uppbevarandet av gamla kyrkböcker och informationssökning i dem årligen betydande kostnader för församlingarna. Kostnader i anslutning till begravningsväsendet och kyrkobokföringen hänförs inte separat till kostnaderna för vården av kulturarvet, eftersom huvudklassen Begravningsväsendet och uppgiftsområdet Kyrkobokföring räknas till kyrkans lagstadgade samhälleliga uppgifter.

Kyrkans andel av samfundsskatteintäkterna har motiverats med att församlingarna har samhälleliga uppgifter, varav begravningsväsendet och folkbokföringsuppgifterna samt vården av kulturhistoriskt värdefull egendom är lagstadgade. Församlingarna har i samband med den ekonomiska statistiken sedan år 2004 uppgett kostnaderna i anslutning till kyrkobokföringen. Sedan räkenskapsperioden 2004 har församlingarna också noggrannare än tidigare fördelat även de direkt och indirekta kostnaderna i anslutning till skötseln av begravningsväsendet. 

Anvisningar om hur extra kostnader i anslutning till vården av kulturarvet skall meddelas till Kyrkostyrelsen ges i anvisningarna för den ekonomiska statistiken. Kyrkostyrelsen ger vid behov närmare anvisningar om åtgärder i anslutning till bokföringen och statistikföringen.

2.	Kyrklig egendom som är värdefull ur ett
	nationellt kulturarvsperspektiv

Varje byggnad, bebyggd miljö och föremål kan ha en kulturhistorisk betydelse. De berättar om sin tillverknings- eller byggnadstids värderingar och möjligheter. Också i dag kan ett nytt föremål eller en ny byggnad i sinom tid komma att ha ett betydande kulturhistoriskt värde. Till grund för värderingen ligger bl.a. ålder, anskaffningsvärde för tillverkningsmaterialet samt tekniskt utförande och konstfärdighet. En annan grund för värdet är också mängden eller förekomstfrekvensen, med andra ord hur sällsynt eller vanligt objektet är. Även historiska händelser med anknytning till byggnaden eller föremålet, dvs. dess kontext, kan vara en grund för dess värde.

Med församlingens egendom som är värdefull med tanke på det nationella kulturarvet avses bland annat:

–	skyddade kyrkliga byggnader (kyrkobyggnader, klockstaplar och begravningskapell byggda före år 1917, samt kyrkliga byggnader som byggts därefter och skyddas genom separata beslut) 
–	begravningsplatsområden, begravningsplatsens inhägnader och portar samt gravvårdar som är i församlingens ägo
–	objekt som är värdefulla med tanke på kulturarvet och som är skyddade med stöd av en plan uppgjord i enlighet med markanvändnings- och bygglagen eller med stöd av byggnadsskyddslagen
–	övriga kyrkliga byggnader, byggnadsgrupper och bebyggda områden som har en kulturhistorisk betydelse på grund av sin byggnadshistoria, byggnadskonst, byggnadsteknik, särskilda miljövärden, byggnadens användning eller med den förknippade händelser eller en byggnads egenart eller typiska karaktär.
–	konstföremål som hör till kyrkobyggnaden samt dess övriga fasta eller lösa inredning
–	föremål som används vid de kyrkliga förrättningarna, gäller även sådana som redan tagits ur bruk
–	övrigt lösöre i församlingens, vilket är värdefullt med tanke på kulturarvet.

3.	Definition av kostnader i anslutning till vården av kulturarvet

Vid definitionen av kostnaderna i anslutning till vården av kulturarvet används miljöministeriets grunder för beviljande av understöd för vård av byggnadsarvet samt museiverkets grunder för beviljande av restaureringsunderstöd.

Kostnader i anslutning till vård av kulturarvet förorsakas av
–	reparationer som främjar byggnadens bevarande (reparationer av t.ex. tak, ytterväggar, fönster, dörrar eller eldstäder)
–	iståndsättandet av kulturhistoriska objekts gård eller övriga omedelbara omgivning
–	utredningar som förutsätts för bevarandet av kulturhistoriska objekt samt
–	riksomfattande informationsprojekt och kulturmiljöprogram.

Kostnader i anslutning till vård av kulturarvet uppkommer vid grundliga renoveringar där
–	byggnadens och områdets särart samt historiska integritet bevaras 
–	onödigt förnyande av byggnadsdelar undviks 
–	så små förändringar som möjligt görs
–	byggnadens användning anpassas efter utrymmena samt
–	arbetet utförs med metoder som är förenliga med tidpunkten då byggnaden uppfördes och med sådana traditionella byggnadsmaterial som lämpar sig för byggnaden (t.ex. rödmylla, äkta oljefärg, maskinfalsat plåttak, filt, tegel, pärtor, spån, kalkrappning). Materialimitationer godkänns inte.

Kostnader i anslutning till vård av kulturarvet anses inte föranledas av
–	en flyttning av en byggnad
–	en ökning av komforten (tilläggsisolering, vattenledning, avlopp, el)
–	tillfälliga åtgärder och inte heller av
–	årliga reparationer.

En byggnadsreparation som värnar om byggnadens kulturhistoriska värde – återställande, restaurering, konservering och iståndsättning – föranleder i regel kostnader i anslutning till vård av kulturarvet. Återställande kan innebära att man reparerar eller förstärker en konstruktion, men bara ifall det finns särskilt vägande skäl det att man byter ut konstruktionen. Förnyande kommer i fråga endast i det fall att åtgärden är nödvändig. Exempel på nödvändiga åtgärder är att man i vissa fall lagt nytt yttertak, ersatt stockvarv eller att fönstren delvis bytts ut (högst cirka 5 % av fönstren)

Även kostnaderna för planeringsarbeten i anslutning till vård av kulturarvet utgör kostnader för vård av kulturarvet. Sådana faktorer som gör att renoveringsplaneringen för byggnader som är värdefulla med tanke på kulturarvet föranleder merkostnader är bl.a.:
–	inplanering av en ramp för rörelsehindrade i en skyddad kyrklig byggnad samt
–	planering av ljudåtergivning och brandlarmssystem i en skyddad kyrklig byggnad.

Utgifter för grundlig renovering av en byggnad och andra dylika utgifter som hänför sig till vården av kulturarvet kan också aktiveras i balansräkningen. De aktiverade utgifterna uppges som sådana till Kyrkostyrelsen som investeringsutgifter i anslutning till vård av kulturarvet för det år då investeringen avslutades. Avskrivningar på investeringsutgifter föranledda av vård av kulturarvet upptas inte med särskilt signum som kostnader i anslutning till vård av kulturarvet.

4.	Exempel på kostnader i anslutning till vården av kulturarvet

4.1.	Vård av kulturhistoriskt värdefulla byggnader

Kostnader som i sin helhet ansluter sig till vården av kulturarvet (särskilda kostnader för vård av byggnadskulturarvet, vilka i sin helhet ansluter sig till kulturarvet) föranleds av:

–	vård av ödekyrkor (kyrkor som inte regelbundet används för gudstjänster)
–	renovering och tjärning av spåntak
–	nödvändiga arkeologiska utgrävningar i samband med restaureringen av kyrkliga byggnader 
–	bevarande av orglar, om man utgående från församlingens musikbehov annars skulle besluta sig för en ekonomiskt sett betydligt förmånligare lösning
–	förvaring, underhåll och konservering av orglar som tagits ur bruk
–	genomförande av byggnadshistoriska utredningar
–	konservering av skyddade byggnader, såsom
•	planbeställning (tillståndsbedömning, arbetsbeskrivning, ritningar)
•	konservering av de medeltida kyrkornas tegelgavlar
•	renovering och konservering av träkyrkornas invändiga dekorationsmålningar
•	konservering av rappningen på de välvda och rappade kyrkorna
•	konservering av byggnadsytorna
•	reparation, konservering och skyddande av blyglasfönster.

Följande extra utgifter räknas som kostnader i anslutning till vården av kulturarvet (kostnader föranledda av byggnadskulturarvet, varav bara en del räknas som kostnader för vård av kulturarvet):

–	merkostnader föranledda av byggnadsskyddet för kyrkliga byggnader (kyrka, begravningskapell, klockstapel). Dessa kostnader är arvoden till utomstående planerare och lön till församlingens egna arbetstagare inklusive personalbikostnader bl.a. för arbetstid som använts för följande projekt:
•	att planeringen på grund av de skyddsmässiga aspekterna har inneburit en större arbetsbörda än normalt
•	utredning av alternativa reparationsmetoder och okända gamla konstruktionslösningar
•	utredning av alternativa stilmässiga synpunkter (färgsättning, materialkännedom)
•	antikvarisk kontroll, dvs. extra möten och övriga förhandlingar med museiverket, Kyrkostyrelsen, det lokala museet, brandverket, hälsoinspektören m.fl.
–	sådana kostnader är även extra kostnader som föranleds av användningen av gamla material (t.ex. målarfärg, murbruk och beslag), arbetstekniker m.m. samt sådana extra kostnader som uttryckligen föranleds av skyddandet av ett värdefullt kulturarv från skadegörelse, t.ex. skyddande av fönster och anskaffning av ett dyrare säkerhetssystem än normalt.
–	extra uppvärmningskostnader föranledda av traditionell byggnadsplanering och byggnadsteknik. Kyrkans uppvärmningskostnader hör till församlingens ordinarie verksamhetskostnader. För att bevara värdefulla konstruktioner och konstföremål samt hålla orgeln i skick kan dock kyrkan hållas uppvärmd eller temperaturen hållas högre än vanligt också under de tider då kyrkan inte används för församlingens syften. Då bokförs den andel av uppvärmningskostnaderna som har uppkommit enbart till följd av strävan efter att bevara kulturarvet som kostnader för vård av kulturarv. Sådana uppvärmningskostnader kan också förorsakas av kyrkans lokaliteter utöver den samlingslokal som skulle vara tillräcklig stor för församlingens nuvarande folkmängd. Uppvärmningskostnaderna för en motsvarande nyare kyrka kan användas som grund för bedömningen. 
–	reparationskostnader för skyddade byggnader (t.ex. reparationer av tegeldekorationer på nygotiska kyrkor, reparationer av ytterväggarna på de granitklädda kyrkorna från övergången mellan 1800- och 1900-talet)
–	kostnader för underhåll av en traditionell prästgårdsmiljös separata gårdsbyggnader som en del av kulturmiljön
–	reparationskostnader för en skyddad prästgård eller någon annan skyddad byggnad
–	kostnader för skötseln av en ur kulturarvsperspektiv värdefull miljö (till den del som kostnaderna inte hänför sig till begravningsväsendet).

4.2.	Vård av kulturhistoriskt värdefulla föremål

Kostnader som i sin helhet ansluter sig till vården av kulturarvet föranleds av:

–	uppgörandet av en inventarieförteckning
–	konservering av skyddat lösöre (= lösöret i skyddade kyrkliga byggnader). Exempel på lösöre och fast inredning som hör till kulturarvet:
•	medeltida skulpturer, altarskåp och fragment av dessa samt andra medeltida föremål
•	predikstolar, klockarbänkar, kyrksalens bänkar och bänkkvarter
•	sakristians möbler (ej standardmöbler) 
•	altarmålningar, övriga målningar och konstverk
•	kyrkotextilier (kyrkliga kläder och kyrkosalens textilier som framställts som hantverk)
•	redskap för kyrkotukt (stockar, skambänkar, kyrkstötens käppar)
•	utrustning som används vid jordfästningen (kärl och spade för jordfästningssanden)
•	takkronor och deras eventuella elektrifiering, övriga lampor
•	nattvardsinstrument
•	begravningsvapen
•	votivskepp
•	fattiggubbar 
•	kyrkklockor
–	konservatorns boende- och reskostnader eller alternativt kostnader för transporten av verket till den lokal där konserveringen sker samt försäkringskostnader för transporttiden.

De merkostnader som föranletts av följande anskaffningar räknas som kostnader i anslutning till vården av kulturarvet (differensen mellan en vanlig ny anskaffning och en dyrare anskaffning som gjorts för att värna om kulturarvet):
–	lösöre som planerats specifikt för ett projekt och tillverkats som hantverk (då standardinredning inte kan användas)
–	planering av belysning och ljudåtergivning och eventuella lampor och ljudanläggningar som man har låtit tillverka
–	anskaffning av ändamålsenliga förvaringsutrymmen för förvaring av kulturarvet (vitriner, skåp, lådsystem).

4.3.	Att göra kulturarvet känt och informera om kulturarvet

Kostnader i anslutning till vården av kulturarvet föranleds av:
–	anskaffning av publikationer, broschyrer, vykort och historiker (historiker till den del de behandlar byggnader eller föremål som anknyter till församlingens kulturarv. De delar som berättar om församlingens verksamhet hör inte till denna grupp.)
–	guidelöner
–	bevakning
–	vägkyrkoverksamhet

Eventuella förfrågningar om vilka kostnader som räknas som kostnader i anslutning till vården av kulturhistoriskt värdefull egendom besvaras av följande personer vid Kyrkostyrelsen
–	Nina Lempa, forskare inom museibranschen
–	Arja Sihvola, byråarkitekt
–	Eero Raatikainen, överarkitekt
–	Harri Palo, markanvändningschef
Allas e-postadresser har formen fornamn.efternamn@evl.fi.

5.	Åtgärder och tidtabell

Kostnader föranledda av vård, underhåll och bevarande av kulturarvet och eventuella intäkter från kulturarvet upptas från och med 1.1.2007 i församlingens bokföring med hjälp av särskilda signum. I den modell för kontoplan som gäller från och med 1.1.2007 finns konton för bl.a. bokföring av inköpsverifikat över konserveringstjänster.

Kostnaderna för vården av kulturarvet och dess eventuella intäkter bokförs i resultaträkningen under konton och uppgiftsområden enligt sin art. Egna särskilda signum behövs för bl.a. följande sakhelheter:

1.	För bokföring av kostnader och eventuella intäkter i samband med kulturarvet, vilka gäller kyrkliga byggnader. 
2.	För bokföring av kostnader och eventuella intäkter i samband med kulturarvet, vilka gäller övrig fast egendom. 
3.	För bokföring av kostnader och eventuella intäkter i samband med kulturarvet, vilka gäller lösöre.

I det fall att församlingen under räkenskapsåret har många verifikat som hänför sig till vård av kulturarvet, lönar det sig att reservera ett eget signum för församlingens ordinarie egen verksamhet. På så sätt kan man avstämma att summan av församlingens egna verksamhetskostnader och de verksamhetskostnader som hänför sig till kulturarvet är lika stor som resultaträkningens sammanlagda verksamhetskostnader.

Merparten av församlingarna har under de senaste åren förnyat sitt bokföringsprogram och dessa nya program gör det möjligt att ha ett eget konteringsfält för de särskilda signumen. För de verksamhets- och investeringsutgifter samt eventuella intäkter som hör till vård av kulturarvet räcker det med 3–4 särskilda signum. Med hjälp av dessa får församlingen ur bokföringen en rapport över verksamhetsintäkterna, verksamhetskostnaderna och verksamhetsbidraget i anslutning till vården av kulturarvet. 

Om det i församlingens bokföringsprogram inte är möjligt att reservera ett eget konteringsfält för de verksamhetsintäkter och verksamhetskostnader som hänför sig till vården av kulturarvet, öppnar församlingen så många nya konton som behövs uttryckligen för köp av tjänster, förnödenhetsanskaffningar etc. som förorsakas av denna sakhelhet. Dessa verksamhetskostnader och eventuella verksamhetsintäkter hör till resultaträkningen på samma sätt som kostnaderna och intäkterna i samband med församlingens övriga verksamhet. Även investeringsutgifter och eventuella investeringsinkomster som hänför sig till vården av kulturarvet bokförs med egna kontonummer. Då skall församlingen på statistikförfrågningsblankett A7 anteckna uppgifterna om de verksamhetsintäkter och verksamhetskostnader samt investeringsutgifter som vården av kulturarvet föranlett med hjälp av de bokföringskonton som öppnats för dem.
En tredje möjlighet är att uppta kostnaderna i anslutning till kulturarvet i uppgiftsområdesfältet som ett underuppgiftsområde. Kyrkliga byggnader, övrig fast egendom samt lösöre som hänför sig till kulturarvet definieras som underuppgiftsområden, där man bokför de kostnader och eventuella intäkter som hänför sig till dessa. 

Kyrkostyrelsen kommer att i samband med den ekonomiska statistiken (A 7) begära in uppgifter om verksamhetsintäkterna och verksamhetskostnaderna för ovan nämnda tre sakhelheter under räkenskapsåret. Dessutom skall församlingarna fortsättningsvis uppge de investeringar för vården av kulturarvet som gjorts och som avslutats under räkenskapsåret i punkt 7, Investeringar under år 2xxx på statistikförfrågningsblankett A 7. 

BILAGA 1

Författningar i anslutning till vården av kulturarvet

Bestämmelser om kulturarvet finns i kyrkolagen, kyrkoordningen, grundlagen, byggnadsskyddslagen, markanvändnings- och bygglagen samt lagen om fornminnen. Dessutom reglerar lagen om begränsning av utförseln av kulturföremål (115/1999) skyddet för det nationella kulturarvet genom att begränsa utförseln av vetenskapligt, konstnärligt och historiskt värdefulla kulturföremål.

Kyrkolagen (1054/1993) (KL)

Kyrkliga byggnader är kyrkor och klockstaplar, jordfästnings- och gravkapell samt härmed jämförbara byggnader på en begravningsplats. Vad som stadgas eller bestäms om kyrkliga byggnader skall även gälla kyrkogård samt inhägnad och port som hör till en kyrkogård eller begravningsplats. Ett beslut som innebär att en kyrka lämnas oanvänd eller som gäller rivning av en kyrklig byggnad eller en sådan renovering av en kyrklig byggnad som väsentligen förändrar dess exteriör eller interiör skall underställas kyrkostyrelsen för fastställelse. (KL 14:2)

En kyrklig byggnad som är uppförd före 1917 är underkastad byggnadsskydd. Kyrkostyrelsen kan besluta att en kyrklig byggnad som är yngre skall förklaras skyddad, om det finns sådana skäl för åtgärden som medför att en motsvarande byggnad skulle kunna förklaras skyddad enligt byggnadsskyddslagen (60/85). Kyrkostyrelsen kan även besluta om byggnadsskydd på initiativ av domkapitlet, en församling eller museiverket. Byggnadsskyddet omfattar även en byggnads fasta inredning, därtill anslutna målningar och konstverk samt gårdsplan. Har enligt 2 § 2 mom. ett beslut om rivning eller en sådan renovering av en skyddad kyrklig byggnad som väsentligen ändrar dess exteriör eller interiör underställts kyrkostyrelsen, skall kyrkostyrelsen innan ärendet avgörs bereda museiverket tillfälle att avge yttrande. Har en i denna paragraf avsedd byggnad skadats på ett sådant sätt att den inte längre kan återställas i ursprungligt skick, eller är del av något annat särskilt skäl motiverat att inte längre skydda byggnaden, kan kyrkostyrelsen, efter att ha berett museiverket tillfälle att yttra sig, besluta att byggnaden inte längre skall vara skyddad. Kyrkostyrelsens beslut enligt 2 och 3 mom. skall underställas undervisningsministeriet för fastställelse. (KL 14:5)

Kyrkoordningen (KJ)

Församlingen skall med särskild omsorg sköta de handlingar som ingår i församlingens arkiv eller församlingens fornföremål eller värdeföremål som hör ihop med en kyrka eller en begravningsplats. Utan vägande skäl får sådant lösöre som avses i 1 mom. inte renoveras, flyttas från sin traditionella plats eller bortföras. (KO 23:6)

Grundlagen (731/1999) (GL)

Enligt grundlagen bär var och en ansvar för naturen och dess mångfald samt för miljön och kulturarvet. (GL 20:1)

Byggnadsskyddslagen (60/1985) (RSL)

För bevarande av det nationella kulturarvet skyddas byggnader, byggnadsgrupper och bebyggda områden som anknyter till den kulturella utvecklingen eller historien, i enlighet med vad som stadgas i denna lag. (RSL 1 §)

Föremål för skydd som avses i denna lag är byggnader, byggnadsgrupper och bebyggda områden som har kulturhistorisk betydelse med hänsyn till byggnadshistoria, byggnadskonst, byggnadsteknik, särskilda miljövården, en byggnads användning eller med den förknippade händelser, eller en byggnads egenart eller typiska karaktär. Till byggnad hänförs dess fasta inredning.

Skydd som åsyftas i denna lag kan även avse del av byggnad och dess fasta inredning samt bro, brunn eller annan dylik konstruktion ävensom sådan park eller sådant annat motsvarande område i anslutning till byggnad, som har åstadkommits genom byggande eller plantering. Vad som nedan i denna lag stadgas om byggnad gäller på motsvarande sätt andra i 1 och 2 mom. nämnda skyddsobjekt. (RSL 2 §)

 [I länsstyrelsens] (den regionala miljöcentralens) skyddsbeslut skall intas sådana föreskrifter som behövs för bevarande av det kulturhistoriska värdet hos skyddsobjektet.
Skyddsföreskrifterna kan avse
1) bevarande av skyddsobjektet i det skick skyddet förutsätter;
2) användning av byggnad på ett sätt som inte äventyrar dess kulturhistoriska betydelse; samt
3) restaurering av byggnad samt begränsning av ändringar i byggnad eller av eventuell tillbyggnad, på ett sådant sätt att ändringarna eller tillbyggnaden inte äventyrar syftet med skyddet.
I skyddsbeslut kan museiverket ges rätt att utfärda närmare bestämmelser om tillämpningen av skyddsföreskrifterna samt att medge smärre avvikelser från dem. (RSL 6 §)

Markanvändnings- och bygglagen (132/1999) (MBL)

Lagens allmänna syfte
Syftet med denna lag är att reglera områdesanvändningen och byggandet för att på det sättet skapa förutsättningar för en bra livsmiljö och främja en ekologiskt, ekonomiskt, socialt och kulturellt hållbar utveckling. (MBL 1 §)

Målen för områdesplaneringen
Målet för områdesplaneringen är att utgående från en interaktiv planering och tillräcklig bedömning av konsekvenserna främja:
 - - - - - - 3) den byggda miljöns skönhet och värnandet om kulturvärden; - - - (MBL 5 §)

Målen för styrningen av byggandet 
Målen för styrningen av byggandet är att främja:
1) en god, hälsosam, trygg och trivsam samt socialt fungerande och estetiskt balanserad livsmiljö som tjänar användarnas behov;
2) byggande som baserar sig på lösningar med hållbara och ekonomiska kretsloppsegenskaper, som fungerar socialt och ekologiskt samt som skapar och bevarar kulturvärden, samt
3) planmässigt och kontinuerligt vårdande och underhåll av den byggda miljön och byggnadsbeståndet. (MBL 12 §)
Landskapsplanebestämmelser
- - - Om något område skall skyddas på grund av landskapet, naturvärden, den byggda miljön, kulturhistoriska värden eller andra särskilda miljövärden, kan nödvändiga bestämmelser om detta utfärdas i landskapsplanen (skyddsbestämmelser). (MBL 30 §)

Generalplanebestämmelser
- - - Om något område eller någon byggnad skall skyddas på grund av landskapet, naturvärden, den byggda miljön, kulturhistoriska värden eller andra särskilda miljövärden, kan nödvändiga bestämmelser om detta utfärdas i generalplanen (skyddsbestämmelser). (MBL 41 §)

Detaljplanebestämmelser
- - - Om något område eller någon byggnad skall skyddas på grund av landskapet, naturvärden, den byggda miljön, kulturhistoriska värden eller andra särskilda miljövärden, kan nödvändiga bestämmelser om detta utfärdas i detaljplanen (skyddsbestämmelser). Skyddsbestämmelserna skall vara skäliga för markägaren. (MBL 57 §)

Lagen om begränsning av utförseln av kulturföremål (115/1999)

Utförseltillstånd behövs likväl inte, om ett föremål som hör till en offentlig samling eller ett offentligt arkiv, evangelisk-lutherska kyrkan eller ortodoxa kyrkosamfundet eller någon av deras församlingar eller kyrkliga samfälligheter förs ut ur landet för att lånas till en utställning, för att konserveras eller för en vetenskaplig undersökning och skall återföras till Finland. En utövande konstnär eller en yrkesutövare behöver inte heller söka utförseltillstånd för instrument eller redskap som annars används i arbetet och som skall återföras till Finland efter framträdandet eller arbetsprestationen. (5 §)

Lag om fornminnen (295/1963)

Berör förverkligande av allmänt eller större enskilt arbetsföretag fast fornlämning på sådant sätt, att därav föranledes särskild undersökning av denna eller särskilda åtgärder för dess bevarande, bör företagaren ersätta kostnaderna härför eller deltaga i dem, försåvitt detta icke med beaktande av omständigheterna skall anses oskälig. (15 §)

I kyrka eller annan offentlig byggnad befintligt eller till sådan byggnad hörande löst föremål, med vilket minnen av forntida bruk eller konstförfarenhet äro förknippade och som icke tillhör någon enskild person, såsom gammal tavla, skulptur eller annat konstverk, klenod, vapensköld, skrud, rustning, fana, vapen, fattigbössa eller annat sådant föremål, må icke förstöras eller överlåtas, förrän anmälan därom gjorts till arkeologiska kommissionen och denna behandlat saken. Arkeologiska kommissionen äger rätt att låta avteckna och avbilda föremålet, så ock, då avsikten är att förstöra föremålet eller att överlåta det åt enskild person, inlösa detsamma till Finlands nationalmuseum. (19 § 1 mom.)

BILAGA 2

Exempel på kostnader för vården av kulturarvet och
deras andel av de totala kostnaderna

Kostnader föranledda av skydd för byggnader eller föremål som ingår i lösöret hör i sin helhet (100 %) till kostnader för vård av kulturarvet. I det fall att de merkostnader som föranleds av kulturarvet inte kan särskiljas och om byggnaden tjänar församlingens verksamhet skall hälften av kostnaderna (50 %) beräknas vara kostnader för vård av kulturarvet. Miljöministeriet och museiverket beviljar statsbidrag som i allmänhet uppgår till högst 50 % av kostnaderna för vården av kulturarvet. Därför har man i denna anvisning använt sig av samma procentandel.

Med merkostnader avses sådana kostnader som är större än sedvanliga utgifter för byggande, konservering o.d. och som föranleds av bevarandet av kulturarvet.

(MK = merkostnad)
Projekt 	Kulturarvets procentandel
av totalkostnaderna	
Vård och bevarande av ödekyrkor	100	
 		
Utredningar		
Byggnadshistorisk utredning	100	
Tillståndsbedömning av byggnaden	50	
Värmekameramätning/värmeläckage	50	
Föremålsinventering och tillståndsbedömning	100	
 		
Planering		
Arkitektplanering	50	
Konstruktionsplanering	50	
VVS-planering	MK	
Elplanering	MK	
Belysningsplanering	50	
Specialplanering (t.ex. akustik)	MK	
Arbetsbeskrivning för målning	50	
Färgplan	50	
Omgivnings-/landskapsplan	50	
Ny servicebyggnad i en skyddad kyrkas närmiljö/plan
för dylik	MK	
Konserveringsplan för föremål	100	
 		
Övervakning		
Arbetsplatsövervakning	MK	
 		
Markbyggande		
Röjning	MK	
Rivningsarbeten	MK	
Grävning (reparation av fundament)	50	
Grävning (rördragning)	MK	
Täckdiken	50	
Tjälskydd	50	
Fyllnadsarbeten	50	
Gårdens ytstrukturer	50	
Plattläggning av gården	50	
Invallning med natursten	50	
Arkeologiska utgrävningar	100	
 		
Grunden		
Gjutningar för att förstärka grunden	50	
Sockelisoleringar	50	
Förbättring av ventilationen av bottenbjälklaget	50	
Renovering av bottenbjälklaget	50	
Förnyande av bottenbjälklaget	MK	
 		
Stomme och yttertak		
Renovering/tjärning av spåntak	100	
Förnyande av spåntak	100*	
Övrig reparation av yttertak	50	
Reparation av yttertakets underbyggnad	50	
Injicering av sprickor i rappningen	100	
Fasadreparation	50	
Fasadförnyelse	MK	
Renovering av läktarstrukturer	50	
Renovering av yttertakskonstruktioner	50	
Vattenrännor och stuprännor/förnyande	50*	
Renovering av trapphus	50	
Konservering av målningar	100	
 		
Kompletterande strukturer		
Renovering av fönster	MK	
Säkerhetsglas för fönster som skall skyddas	100	
Renovering av dörrar	50	
Nya dörrar planerade för objektet	MK	
Renovering av vindstrappor	50	
Ledstänger till vinden	50	
Fotbräden till vinden	50	
 		
Ytstrukturer		
Renovering av golv	50	
Fasadmålning	MK	
Inomhusmålning	MK	
 		
Inredning och tillbehör		
Renovering av bänkar	50	
Rengöring av orgel	100	
Reparation/restaurering av orgel	100	
Konservering av medeltida skulpturer	100	
Konservering av altaranordning	100	
Konservering av altartavla	100	
Konservering av predikstol	100	
Konservering av kyrkotextilier	100	
Nya lampor i kyrksalen	MK	
Iståndsättning av takkronor	50	
Konservering av bruksföremål	100	
Reparationer av förgyllningar 	100	
 		
Maskin- och anläggningstekniska arbeten		
VVS-arbeten	MK	
Elarbeten	MK	
Kyrkklockornas ringningsautomatik/förnyande	MK	
Kyrkklockornas ringningsautomatik/reparation	MK	
Induktionsslinga	MK	
Larmanordning	50	
Brandlamssystem	50	
 		
Åtgärder som inte räknas		
Nya dörrar/fönster	0	
Montering av tilläggsglas	0	
Nya möbler	0	
Nya kyrkotextilier	0	
Övrig ny utrustning	0	
Underhåll av ordinära bruksföremål	0	

* = Förnyande ersätts till 50 % eller till den andel som motsvarar merkostnaderna endast i det fall att åtgärden är nödvändig.

Mervärdesskatt (22 %) och utgifter för byggherre (cirka 15 %) bokförs på samma sätt som övriga kostnader i anslutning till kulturarvet.